Tidigare på Stargate Atlantis:
- Du har vålnads-DNA - Kan hon se vad som händer?
Jag är på ett skepp.
- Vi har en ID-kod. - Vem är det?
Stjärnportskommandot.
Vi måste hålla ut tills Daedalus kommer hit
så vi kan använda NPM:en till stadens sköld.
Flera signaler. Vi såg dem inte förrän de var över oss.
Överste Sumner var min goda vän.
Du erkänner att du dödade honom.
Vålnaderna. De är i Atlantis.
Det kommer en andra våg.
- Flyg rakt på dem. - Ställer du upp på självmordsuppdrag?
- Det kan du inte. - Jag måste, det vet du.
Teyla, jag hör skott. Vad är er status?
Teyla!
PÅBÖRJAR SJÄLVFÖRSTÖRELSE
Laddat och klart. Jag går in.
Och slutledningen.
Försvar!
Major Sheppard, visa genast hopparen.
Va? Vem i helvete är det?
Alpha-Charlie-One. Visa dig genast.
Detonation om fem, fyra, tre...
Målet är neutraliserat.
Han klarade det.
- Dr Weir, jag ser ännu ett skepp. - Vålnadsskepp?
Svar nej. Jag ser I.F.F.
Atlantis, Sheppard här.
- John? - Vilka andra Sheppard känner du?
- Tack gode Gud. - Omöjligt. Vi såg skeppet sprängas.
Jag försäkrar dig, dr McKay, Major Sheppard lever.
Vem är det?
Överste Steven Caldwell, befälhavare på Daedalus.
- Vi är redo att hjälpa er. - Tack.
Vi är glada att höra det, överste.
SJÄLVFÖRSTÖRELSE INSTÄLLD
Vi har väl er att tacka
-för major Sheppards räddning. - Vi övervakade era sändningar
men vi kunde inte stråla honom förrän han visade sig.
Krävdes inte mycket övertalning.
- Dr McKay? - Närvarande. Ja.
Du vet vad du ska göra med den här.
Din NPM, sir.
Hur gjorde de det?
Daedalus har Asgard-teknologi.
- Strålningen är del av det. - Rodney.
Ska vi få upp skölden?
Vi gör väl det.
Vi har Vålnader i hela staden.
När vi klarat av deras skepp så hjälper vi er.
Sir, fientlig flyg på kurs tre-två-nolla.
Alla framåtriktade kanoner redo. Skicka alla stridande enheter.
Överste Caldwell?
- Det är Novak från ingenjörerna. - Vad är det?
Hermiod vill påminna er om att skölden blir försvagad
utan NPM:en knuten till våra system.
Jag är medveten om det. Caldwell klart slut.
Major, rekommenderar du något särskilt mål?
- Ett av utrymmena för flygarna. - Det ökar risken för explosion.
- Det var tanken. - Jag håller med.
Vårt mål är flygarnas utrymme.
- Vi har låst siktet på målet, sir. - Ge eld.
De var inte ens nära.
Ändra till genskjutning. Öka hastigheten.
- Maxhastighet. - Vi måste komma närmare.
Asgard gav er hyperfart och sköldar, men inga offensiva vapen?
De gav inget som kunde användas mot dem.
Jag trodde vi var allierade.
Utan deras strålningsteknologi vore du inte här.
- Ladda två Mark VIIIs till. - Du slösar material.
Missilerna stoppas miltals från Vålnadsskeppet.
Jag tog upp skölden subrutin.
- Ni behöver bara... - Ja, jag vet. Gå nu.
Vad är detta? Är det min eskort?
Det är mycket just nu.
Blir vi beskjutna, offra era liv för att skydda mig.
- Rodney! - Jag menar NPM.
Ni måste skydda NPM:en till varje pris, och mig.
Har jag fel?
- Dr Weir? - Ja?
Jag har tappat kontakten med några av de våra.
Vem?
Jag hittar inte grupperna som leds av kapten Radner,
Teyla eller löjtnant Ford.
Fortsätt försöka.
Nu är det två-noll. Hur många såna har du?
Det behövs bara en.
Kan vi överlämna en missil så som ni fick mig ur hopparen?
Det finns hinder inbyggt, så de inte kan transportera vapen.
Ni har en Asgard ombord. Kan han ta bort hindren?
Varför då?
Hans liv hänger också på det.
Jag behöver Hermiod för att göra en transport
med koordinater inne i Vålnadsskeppet.
Nej, nej, nej. Hermiod kommer inte att gilla det.
Gör det. Det är en order.
Dit måste vi.
Jag uppfattade inte det. Vad ska jag göra?
Jag börjar bli bra på de rullande grejerna.
Klart.
- Nej. Stanna här. - Va?
Så... är det så här det ska vara?
Bara jag?
Det går bra!
Vill ni smaka på den här?
McKay här! Jag har problem här nere!
- Dr McKay, är du oskadd? - Teyla. Vi trodde du var...
Min radio gick sönder. Jag har försökt ta mig tillbaka.
- Tack gode Gud. - Jag tyckte du var väldigt modig.
Gjorde du?
Jag har en NPM. Vi måste få upp sköldarna.
- Visa vägen. - Visst. Efter dig.
DETONATIONSSEKVENS
Jag satte timern på fem sekunder. Räcker det för er?
Det är mer än nog.
Jag vet att du inte gillar att teknologin används så här,
- men du måste förstå... - Jag är klar.
Överste, Hermiod är redo för missiltransport,
men han är inte glad.
Jag noterar det.
- Är vi inom räckhåll? - Ja, sir.
- Transportera den när ni är redo. - Redo. Fem...
Vapnet är avfyrat.
Vi har en träff. Det sista skeppet är neutraliserat.
Du måste förbereda ännu en transport.
- Vi måste slå ut kryssarna. - Sir, vänta.
Kryssarna har brutit sig ut och gått in i hyperrymden.
När de sett vad vi gjort med deras skepp, så förstår jag det.
- Många darts kvar. - Nu rensar vi upp här.
Vålnaderna omgrupperar.
Alla vapen redo för defensiv eldgivning.
- Det är inte vi som är målet. - Major Sheppard har rätt, sir.
De är på väg mot Atlantis.
Elizabeth, du har fått problem.
- Vi ser det, major. - Vi försöker genskjuta dem.
- Jag tror inte att vi hinner. - De är för snabba.
De kommer ballistiskt.
- Vad betyder det? - Deras nedslagshastighet
kommer att vara mer än 10000 km/h.
- Ingen del av staden klarar det. - Bäst att skölden kommer upp.
- Hur lång tid har vi? - 45 sekunder.
Vi behöver få upp skölden på 40 sekunder, annars är vi döda.
- Skämtar du med mig? - Nej.
Jag tror att du försöker slå fast hur långt du kan driva mig.
Rodney!
Det duger. Slå på den.
- Det funkade inte. - Va?
- Det funkar inte. - Jag vet vad hon sa.
- 20 sekunder. - Nu klarar jag inte mer!
- Är ni nöjda nu? - Rodney!
Kör.
Ja, ja. Försök nu!
Ja.
Atlantis, Sheppard här. Kom.
Atlantis.
Elizabeth, jag upprepar, Sheppard här. Lägesrapport?
Explosionerna måste ha stört signalerna.
Vi är kvar. Det är läget.
- Skräm mig inte så. - Förlåt. Vålnadsflottan då?
De kvarvarande kryssarna har dragit sig tillbaka.
Tack, överste. Tack allihop.
Ingen orsak. Vi ligger kvar i omloppsbana.
Kan vi stå till tjänst ytterligare?
Vi behöver hjälp med Vålnaderna inne i staden.
Jag skickar några mannar. Daedalus klart slut.
Major Sheppard, du vill säkert tillbaka till Atlantis.
Tack.
Rodney, du kan ta ledigt resten av dagen.
Jag ska krypa upp i sängen
med den största mackan jag hittar.
Ska jag förklara för resten av Vålnaderna kvar på basen
- att du inte kan slåss mer? - Okej.
Säkra stjärnportscentralen.
Jag är hemma.
Ja, det är du.
- Jag trodde att du... - Ja.
Jag trodde samma sak om dig för en minut sen.
- Vi måste sluta med det. - Det gör jag gärna.
Var står vi?
De flesta sensorer är nere
men det finns en handfull Vålnader kvar i staden.
- Jag har jobb kvar. -Innan du gör något
Så insisterar överste Everett på att prata med dig.
Han finns på sjukavdelningen.
Vi har neutraliserat Vålnadsskeppen, aktiverat sköldarna
och samlat så mycket folk vi kan
för att leta efter Vålnader.
- Bra gjort, major. - Tack, sir.
De skeppar ut mig med nästa omgång särade.
Jag ville avsluta vårt samtal.
Ja, sir.
Jag är skyldig dig en ursäkt.
Nej, sir
Jag tror nog att
jag hade gjort samma sak som du
när du fann överste Sumner.
Det var det jag ville säga.
Det spelar ingen roll nu, sir.
Jag försöker säga...
jag önskar att ni kunde ha hjälp mig.
Du kommer att bli frisk. När du är tillbaka på Jorden...
Jag har sagt det jag ville.
Fortsätt arbeta.
Ja, sir.
Preliminärt har vi 40 särade.
Jag försöker sätta ihop livstecken med faktiska människor.
Inga Vålnadslivstecken?
Den sista var instängd i de djupare delarna av staden.
Han försökte skada staden med en granat.
Tre av våra män skadades. Ingen översvämning.
Har vi hittat löjtnant Ford?
Nej, tyvärr Vi har letat i hela staden.
Han kan ha strålats upp av Vålnaderna.
- Låt oss inte anta det. - Förlåt.
- Vi har letat i hela staden. - Utanför då?
- Jag förstår inte. - Han kanske är i vattnet.
- Om det var fallet... - Jag ber dig inte simma.
Jag ber dig trycka på några jävla knappar.
Även om du har rätt...
Herregud.
En av våra mannar är i havet, antagligen skadad.
Kan ni stråla upp honom, sedan hit till sjukavdelningen?
Atlantis? Det är dr Novak på Daedalus.
Ni behöver några specialstyrkor till sjukavdelning.
Det har vi. Stråla på bara.
Herregud.
Få bort den från honom.
Hur mår han?
Han har fått lugnande för att vila, men han borde vara död.
- Han är tuff. - Det var inte det jag menade.
Han låg med ansiktet under iskallt vatten i över en timme.
- Oavsett hur tuff han är. - Vad pratar du om?
Vi vet inte hur det fungerar. När Vålnaderna äter
injiceras offret med ett enzym.
Det stärker människan tillfälligt, får hjärtat att slå.
- Varför gör de en starkare? - Så offret inte dör på en gång.
Processen är så traumatisk
att utan enzymet skulle vi dö för fort.
De gör en starkare, så de kan ta längre tid på sig att döda.
Underbart, eller hur?
För det mesta släpps enzymet ut långsamt i blodomloppet
under processen.
Jag ser att Vålnaden dog plötsligt
och att Fords system överflödades av enzymet.
Det är därför han överlevde.
Precis. Problemet är att enzymet bryts ned i hans system.
- Till slut finns inget kvar. - Det är inte bra.
Jag tror att det kan döda honom.
Hans kropp kan ha blivit beroende av enzymet.
- Hur behandlas det? - Vänj honom av med det
smyg tillbaka hans kropp.
Då måste vi ha mer enzym.
Jag vill skörda det från Vålnaden i bårhuset.
- Det är lite ruggigt, men... - Elizabeth. Major Sheppard.
Gör det du behöver. Vad är det?
Ni vill nog vara här.
Du skulle sova.
Någon tyckte att jag borde känna till att sensorerna i djuprymden var på.
Ja,och?
Vi har hittat 12 Vålnadsskepp i hyperrymden.
Med den kursen och hastigheten är de här om 36 timmar.
12 Vålnadsskepp?
Kryssarna som kom undan har nog kallat på förstärkning.
Det finns minst 60 Vålnadsskepp här i galaxen.
Vem vet hur många som är på väg.
- Skölden är uppe. - Den ger oss bara andrum.
Jag gillar andrum.
Den första belägringen av Atlantis höll på i flera år.
Med bara en NPM håller vi inte ut så länge.
Kan vi sänka staden igen?
Det är en stad, inte en jo-jo.
Jag vet inte hur de gjorde det.
- När kommer de? - Om lite mer än en dag.
- Vet du vad? Jag är trött på det här. - Ursäkta?
Att vänta på att de ska komma.
- Jag tycker att vi ska slåss. - Vi har ett skepp, major.
Ett skepp med en Asgard-sköld,
fullt med kärnvapen, och strålningsteknologi.
- Det jämnar ut oddsen. - Tolv skepp med eskort.
Vi måste ge dem ett meddelande.
Vi sitter inte och väntar.
Om de inte backar, så har vi kapacitet
- att ge dem stryk som omväxling. - Hur strider man i hyperrymden?
Deras snabbare-än-ljuset är inte lika effektivt
som Asgard-hyperfart med Daedalus.
De är långsammare och måste ta sig fram genom flera hopp.
Om mina beräkningar stämmer, gör de ett sista stopp här,
50 ljusår bort, innan de gör ett sista hopp till Atlantis.
Dr Weir?
Det kommer att kännas bra att de får vara på defensiven.
Då gör vi det.
- Skannrarna visar inget, ingen kontakt. - Hoppas det är rätt ställe.
De kommer. Jag har lärt mig att lita på Rodney.
Missilerna ska explodera en sekund efter reintegration.
Jag antar att det går bra?
Visst.
De är arga. Jag känner det.
Ryktet om vår framgång kan sprida sig. De vill tysta oss.
Känner du det?
Vålnadskrigarna var så nära...
- Ursäkta mig. - Ford.
- Jag är redo för tjänst. - Har dr Beckett skrivit ut dig?
Varför inte? Jag mår bra.
Om vi träffar de första när de lämnar hyperrymden
- så skickar det ett meddelande. - De kanske ger sig.
- Vi har kontakt. - Var redo.
Sköldar på maximal styrka.
Caldwell här. Inled strid när ni vill.
Jag har låst siktet på första fiende-farkosten.
Första vapnet avfyrat, överste.
- Träff. - Var beredda.
- Det var två. - Det fungerar.
- Väntar på koordinater. - De andra skeppen ändrar kurs.
- För oss till dem. - Ja, sir.
- De är vid vår flank. - Besvara elden.
Skynda på med kärnvapnen annars tar striden slut för snabbt.
Fienden förhindrar vår förmåga att transportera.
Kan vi motverka det?
- Nej. - överste, vi har ett problem.
De förhindrar oss från att stråla ombord på deras skepp.
Bakre sköldarna nere på 40 %!
Kanon nummer två ur funktion!
Subrymdsmotor på max.
Försök hålla kvar de skadade sköldarna.
En kryssare närmar sig parallellt.
De vill kanske borda oss som när de anföll Atlantis.
- Rapportera sköldstyrka. - Under 20%.
- Kurs mot Atlantis, hyperfart. - Hyperfart. Ja, sir.
Striden är över.
Det funkade inte.
Du gav dem en tankeställare.
Det funkar nog inte igen, och Daedalus har skadats.
Det var ändå rätt.
- Vi borde hinna hem innan de. - Jag hoppas det.
Vi lämnar lyset på åt er.
- Vad har vi för val? - Få se.
Långsam död, snabb död, smärtsam död, ensam död...
Du sa att skölden ger oss lite andrum...
- Var vill du ha mig? - Löjtnant, jag...
Vad tror du att du gör här?
- Jag mår bra. Det är lugnt. - I helvete heller.
- Jag mår bra. Sluta. - Jag slutar inte.
För 20 minuter sen var du i dödens väntrum.
Du behöver vård.
Jag klarar mig.
- Jag uppskattar din entusiasm. - Jag är allvarlig.
Låt mig bevisa det. Ge mig något att göra.
- Jag tror inte det... - Sluta hunsa mig!
Löjtnant...
Lägg undan den, Aiden. Han försöker hjälpa dig.
Aiden.
Jag är ledsen. Jag vet inte varför...
Du behöver få vård.
Han har rätt, löjtnant.
Vi måste ta reda på varför du känner så här.
- Jag går tillbaka. - Bra.
Ja.
- Söv honom om du måste. - Ja.
Det påverkar hans hjärna.
Det kunde du inte veta, och det är bättre än att vara död.
Vi måste vänja honom av snabbare.
Det blir smärtsamt och svårt, men jag tror det är enda sättet.
Jag har sövt honom, men han bör övervakas.
Jag har en vakt utanför dörren.
Dr Weir, Daedalus begär tillstånd att landa på östra piren.
Beviljas. Jag möter dem där.
Välkommen tillbaka till Atlantis.
- Vålnaderna är alldeles bakom oss. - Jag trodde inte ni skulle landa.
Daedalus behöver Atlantis sköldar lika mycket som ni.
Vålnadsskepp kommer ur hyperrymden.
Vi är på väg.
- Ford! - Rör dig inte annars skjuter jag.
- Var är enzymet? - Det finns inget mer.
- Ljug inte. Var är det? - Jag ljuger inte.
- Var är det? - Du tänker inte klart.
- Ni är rädda för mig. - Vi har skäl att vara det.
- Jag dör om jag inte får det. - Aiden, du kommer inte att dö.
Jag frågar inte en gång till.
Är det allt?
- Jag lovar. - Kasta hit det.
Kasta hit det.
Följ inte efter mig.
De grupperar sig.
Sätt fart.
Skölden håller, men det är tungt.
- Hur länge håller den? - Obestämbart, men med sånt här...
- Månader? Veckor? - Dagar.
På det här sättet, tar NPM:en slut på ett par dagar.
- Det är nästan vackert, eller hur? - Nästan. Inte riktigt.
Vi kan få Daedalus stridsduglig på ett dygn.
Jag tror nästa strid får samma utgång.
Även om vi förstör de här skeppen
kommer fler om några dagar, och fler efter det.
Jag ser inte hur vi ska kunna vinna.
Nu vet vi hur De Gamla kände det.
Atlantis är enda vägen till Jorden.
Så länge de vet att vi är här, så fortsätter de att komma.
"Så länge de vet att vi är här."
Vad menar du?
Zelenka sa "Så länge de vet att vi är här, fortsätter de att komma."
- Ja, det sa han. - Tänk om de trodde att vi var borta?
Då finns inget skäl för dem att stanna.
- Precis. - Precis vad då?
Vi försvinner.
- Förstör staden, menar du? - Vi får det att se ut så.
- Hur? - Vi döljer den.
Pölhopparna har teknologin
som gör dem osynliga för ögat och Vålnads-skannrar.
Om vi helt enkelt tar bort en sån generator...
Det är inte "helt enkelt", men kopplar vi samman
en smygtekniks-generator med skölden,
kan vi göra staden osynlig.
Jag tror att om staden helt plötsligt försvinner
- så lägger de ihop två och två. - Vi fejkar en förintelse.
Låt Daedalus avfyra en kärnstråle ovanför skölden och detonera den.
Medan deras sensorer är förblindade, dölj staden, röken klarnar...
- Bara hav kvar. - Men strålning då?
Jag räknar på hur länge vi ska dröja innan vi döljer staden.
- Ersättningen då? - Emulering. Lätt.
- Den svåra delen då? - Svåra delen?
Skölden blir ersatt av förklädnad,
vilket betyder att vi är oskyddade när förklädnaden är aktiverad.
- Vi är helt skyddslösa? - Ja.
- Om de inte blir lurade... - Så förstör de staden,
vilket är detsamma som vi tänker göra i alla fall.
- Daedalus då? - Om det inte fungerar,
borde vår sköld vara tillräckligt laddad för att fly.
Visst.
Ta ombord så mycket personal som möjligt,
-för säkerhets skull. - Jag älskar verkligen idén,
men Vålnaderna vet att vi kan dölja saker.
De är nära, så nära att jag kan få kontakt.
Om jag kan övertyga dem att vi tänker förstöra Atlantis
hellre än att staden tas, innan explosionen...
Hur vet vi att de tror på dig?
Slutar de skjuta, så vet vi.
Ja. Om Vålnaderna tror att vi tänker förstöra staden,
tänker de inte hjälpa oss att göra det.
- Hur lång tid behöver du? - En vecka.
- Några timmar. - Jag tar den andra beräkningen.
- Är du med i facket? - "Några timmar"...
- Han har rymt. - Va?
- Vem? - Ford.
Han avväpnade en marinkårssoldat
- och flydde med Vålnadsenzymet. - Ford, Sheppard här. Kom.
Du måste komma tillbaka till kontrollrummet, kompis.
Vi ska åka hem.
Löjtnant, hör du mig?
Du är bara rädd för mig.
Du är rädd för vad jag kan göra nu.
Jag lyssnar inte på er.
Jag följer efter honom.
Det är inte läge nu!
Jag tar bort dig därifrån om jag märker att det är problem.
Jag förstår.
- Vi är redo här nere. - Nästan redo här uppe.
- Rodney? - Redo.
Radek.
Redo.
- Överste Caldwell? - Ert folk är i säkerhet ombord.
Vapnet redo att avfyras på din order.
Bra. Var beredda.
Dr Beckett?
- Teyla? - Jag är redo.
- Vi är redo. - Då så.
Då skickar vi vårt meddelande.
Jag är på ett av skeppen.
De ser mig.
Teyla?
- Meddelandet har överlämnats. - Det är klart.
De hörde Teyla. Rodney?
- Jag tror jag är redo. - Du "tror"?
Jag är definitivt redo.
Daedalus, avfyra vapnet. Ge mig hela staden.
Lystring. Förbered er på detonation.
Stäng ner dem!
Vapnet är avfyrat.
Rodney?
Om vi byter till förklädnad innan explosionen falnar, brinner vi upp.
- Redo att starta subljus-motorer. - Redo, sir.
Det var definitivt fem sekunder!
- Vi är dolda. - Hur vet du det?
De skannar efter oss.
Jag kunde ha skjutit dig flera gånger nu.
Jag är glad att du inte gjorde det.
Kan inte du och jag
gå nånstans och prata.
- Du vill ändra tillbaka mig. - Nej, jag vill hjälpa dig.
Nej, det vill du inte.
Fan.
Jag tror inte de upptäckt oss.
- Varför viskar du? - Jag vet inte.
Det verkar bara rätt.
Funkar det eller inte?
Vad i helvete?
- Var är Ford? - Jag antar att han är i hopparen.
- Kan de upptäcka det? - Jag vet inte.
- Stäng ner den. - Det går inte.
Ford! Tillbaka! Det är en order!
Vart i helvete är han på väg?
Det spelar ingen roll om Vålnaderna upptäcker aktiviteten.
Det finns bara ett sätt att veta.
Daedalus här. Våra sensorer visar att Vålnaderna bryter sin omloppsbana.
Jag kan bekräfta det. De är på väg till hyperrymden.
Jag behåller skyddet ett tag till för att vara på den säkra sidan,
men jag tror de gick på det.
Portens adress finns i loggen.
Spelar ingen roll vart han åker.
När han kommer dit han ska
lämnar han hopparen, och knappar en annan adress,
- en vi inte kan spåra. - Vi hittar honom.
Kanske.
Du...
Vi lever i alla fall, så vi kan försöka.
Ja.